‫אל-סלאם עליכום, סאג'יד.‬
‫אלטף, אחי.‬
‫השתחררת! עליך להודות לנו.‬
‫על מה?‬
‫שהצלנו אותך מהמשטרה.‬
‫אבל מדוע?‬
‫- מה עשיתי שאתם... - האח פייזאן מוסר לך ד"ש.‬
‫יש לו תוכניות גדולות בשבילך.‬
‫הוא לא רוצה שתיתפס על פיצוץ מטען עלוב.‬
‫לכן הוא ביקש ממני לשחרר אותך.‬
‫לא היו להם ראיות נגדי.‬
‫למה להסתכן?‬
‫לכן שלחנו את כרים כפיתיון.‬
‫שהם יורידו ממך את העיניים.‬
‫כרים?‬
‫כרים בהאט?‬
‫ידענו שהמתכנתים האידיוטים יחשפו את תיבת המסירה.‬
‫לכן שלחנו אותם בכיוון שגוי.‬
‫מה קרה לו?‬
‫הוא שהיד.‬
‫מה שקרה היה טרגי, אבל לא הייתה דרך אחרת.‬
‫הובלנו אותו לתיבת המסירה.‬
‫מה שקרה אחר כך היה באחריותו.‬
‫מה האח פייזאן רוצה ממני?‬
‫רק הוא יודע.‬
‫אבל הוא אמר‬
‫שאחרי זה, אנשים יקראו ל-11 בספטמבר "משחק ילדים".‬
‫תנוח. ואל תחזור לאכסניה.‬
‫תחפש מקום מגורים חדש.‬
‫ניפגש שנית. שאלוהים יהיה עמך.‬
‫שאלוהים יהיה עמך.‬
‫- מה רמת החמצון שלו? - אדוני, 60.‬
‫- שיהיה 30, בבקשה. - כן, אדוני.‬
‫- תקראי לד"ר פאטל תכף ומייד. - כן, אדוני.‬
‫ואתה, תודיע ליחידה ללוחמה בטרור, בבקשה.‬
‫הגבר של המשפחה‬
‫פרק 5 מנודה‬
‫קיבלנו מידע‬
‫שתיבת מסירה משמשת פעילי טרור.‬
‫כרים השתמש בתיבת המסירה הזאת.‬
‫גיליתם על תיבת המסירה הזאת‬
‫דרך שלושת אנשי המחשבים שעצרתם. האם זה נכון?‬
‫כן, אדוני. כל אחד מהם אישר זאת אישית.‬
‫האם חשבתם שתיבת המסירה יכולה לשמש‬
‫אדם שאינו קשור לפעילות טרור?‬
‫זה לא עלה בדעתי בשעתו.‬
‫מה אתה חושב כעת?‬
‫עכשיו, אני חושב ש...‬
‫מישהו גרם לכרים במכוון...‬
‫להשתמש בתיבת המסירה הזאת.‬
‫אני חושב שהוא הופלל.‬
‫הופלל?‬
‫היו ראיות כלשהן נגד כרים, ‬
‫פרט לעובדה שהוא השתמש בתיבת המסירה?‬
‫אלה נוהלי פעולה סטנדרטיים, אדוני.‬
‫לעיתים קרובות, עלינו לפעול על סמך ראיות מעטות.‬
‫החשוד היה במעקב.‬
‫מה גיליתם?‬
‫למעשה, שמענו את כרים מדבר עם שניים משותפיו.‬
‫- איקבל וניסאר. - כן, אדוני.‬
‫הם תכננו לתקוף את חבר הפרלמנט דשפנדה.‬
‫כתוב פה‬
‫ששמעתם אותם דנים במסחרית, ברשימת אורחים ובתשריט.‬
‫כן, אדוני. חשבנו שהם‬
‫עומדים לבצע מתקפה.‬
‫ההבדל היחיד הוא‬
‫שלא ידעתם שזו מתקפה מהסוג הזה.‬
‫אמת, אדוני.‬
‫הדוח של מר שארמה מציין‬
‫שכרים מעולם לא נעצר רשמית.‬
‫אבל הוא תמיד היה במעקב בגלל פעולותיו.‬
‫השלכת דיו על פוליטיקאי, ‬
‫כתיבת בלוג אנטי ממשלתי.‬
‫האם זה נכון, מר סריקנט?‬
‫כן, אדוני. אבל פעולותינו אף פעם לא מבוססות‬
‫על השקפתו הפוליטית של אדם.‬
‫מר שארמה, מה ההערכה שלך?‬
‫אדוני, ההערכה שלי זהה.‬
‫סריקנט אימפולסיבי מאוד.‬
‫הוא אכן נסחף לפעמים.‬
‫לפעמים, הוא לא מציית לכללים.‬
‫הוא מחליט החלטות בלי להתעכב על התהליך.‬
‫במקרים מסוימים, הגישה שלו מועילה לנו.‬
‫ויחד עם זאת, לא נמשיך להתעלם משגיאותיו.‬
‫אבל במקרה הזה, אדוני, ‬
‫הראיות נגד כרים ושותפיו‬
‫היו מספקות כדי לפעול.‬
‫אז לפי הבנתנו, מר סריקנט, ‬
‫היה לך חשוד בעל דעות אנטי ממשלתיות.‬
‫הוא השתמש בתיבת מסירה של מחבל, ‬
‫ותכנן עם שותפיו מתקפה על חבר פרלמנט.‬
‫בזמן הקצר הזה היה בלתי אפשרי‬
‫לצוות שלך לגלות מה הייתה המתקפה.‬
‫- כן, אדוני. - אנו מאמינים‬
‫שהייתה לך סיבה תקפה להתמקד בכרים.‬
‫וככל שזה נוגע לירי בהם, ‬
‫זה נראה כמו החלטה של הימ "מ ולא של טאס" ק.‬
‫מפקד הימ"מ פאשה ואנשיו‬
‫נסחפו וירו בהם.‬
‫מר סריקנט, ההחלטה לירות הייתה של הימ"מ.‬
‫האם זה נכון?‬
‫זה היה מבצע שלי.‬
‫כל החלטה שהתקבלה הייתה שלי.‬
‫לא משנה מה קרה, ‬
‫אם מישהו צריך לתת דין וחשבון, ‬
‫אני זה שצריך להיות אחראי.‬
‫בית חולים פורטון‬
‫זה יכאב קצת. אתה תחלים במהרה.‬
‫החבר שלך שב להכרה היום.‬
‫מה שלומו?‬
‫הוא שב להכרה, אבל איבד אותה שוב.‬
‫הרופא אמר שבקרוב הוא יהיה בסדר.‬
‫השבח לאל. איבדתי תקווה.‬
‫הפצע הזה החלים.‬
‫הוא כבר לא יכאב מאוד כעת.‬
‫הרופא אומר שתשוחרר בהקדם.‬
‫תרשה לי...‬
‫תיכנס.‬
‫שמעת על בשאראט עלי?‬
‫קשמיר.‬
‫הוא מחכה לך בסרינגאר.‬
‫מה קרה?‬
‫מזמן לא הייתי בסרינגאר.‬
‫העיר מזכירה לי את אחי.‬
‫הוא היה בן 14‬
‫כשהמנוולים ירו בו.‬
‫הוא חזר מבית הספר.‬
‫הוא ראה תהלוכה.‬
‫אנשים הניפו סיסמאות.‬
‫הוא הצטרף אליהם.‬
‫זו הייתה תהלוכה שלווה מלאל צ'וק לג'מה מסג'יד.‬
‫בלי זריקת אבנים, בלי התלהטות, שום דבר.‬
‫התמודדנו עם זוועות רבות.‬
‫אבל ננקום על כולן.‬
‫אלוהים בחר בך למשימה הזאת.‬
‫- מה כל זה? - זה כרטיס לסרינגאר.‬
‫תצטרך לעזוב בקרוב.‬
‫מי עוד מעורב במשימה...‬
‫משימת זולפיקר.‬
‫איש לא יודע דבר.‬
‫אל תיפגע, אלטף, אחי, ‬
‫אבל איני יודע דבר על המשימה.‬
‫ואני עובד בדרכי.‬
‫לכן, לפני שאעשה משהו, ארצה לדבר פעם אחת עם האח פייזאן.‬
‫כל אחד מאיתנו קיבל מטלה.‬
‫אנחנו מקבלים הוראות מלמעלה‬
‫ועושים מה שהתבקשנו לעשות.‬
‫נאמר לי לפגוש אותך.‬
‫עשיתי את זה. זה כל מה שביקשו ממני.‬
‫מספר הטלפון של בשאראט מוזן בטלפון הזה.‬
‫תדבר איתו.‬
‫אם שארמה יגלה שאנחנו בבית החולים, הוא ישעה אותנו.‬
‫החקירה עוד לא הסתיימה.‬
‫עד אז נמשיך לעשות את עבודתנו.‬
‫ברגע שאסיף ישוב להכרה, נתחיל לחקור אותו.‬
‫איש לא יודע מהי משימת זולפיקר?‬
‫רק הוא יודע מהי משימת זולפיקר.‬
‫היי, טיווארי, אנחנו לא במצב לחלק פקודות.‬
‫שארמה הוציא מזכר ודפק את כולם.‬
‫שלום, דוקטור.‬
‫- היי. - מה העדכון?‬
‫הוא שב להכרה לפני זמן מה. אני חושב שעכשיו מצבו יציב.‬
‫אבל ייקח זמן עד שתוכל לדבר איתו.‬
‫הסכנה עוד קיימת?‬
‫לא. הוא יחיה.‬
‫ועוד דבר, ‬
‫- ההוא שנורה בזרוע... - מוסה.‬
‫- שמו מוסה רהמן. - כן, ההוא.‬
‫הוא בסדר עכשיו. הוא סובל מכאבים קלים, אבל נוכל לשחרר אותו בקרוב.‬
‫טוב. תודה.‬
‫תחכה פה. תכף אחזור.‬
‫תנוח כמה שתרצה.‬
‫הרופא אמר שבקרוב תהיה בסדר.‬
‫ברגע שתשתחרר, ‬
‫לא תישן בתנאים מלכותיים כאלה.‬
‫תגיד לי במהרה משהו מועיל, ‬
‫או שתתכונן לטיפול הנמרץ של המשטרה.‬
‫תחשוב. תחשוב מהר. אני אחזור.‬
‫אטהרב.‬
‫הלו, אטהרב.‬
‫תניח את המפוחית.‬
‫- אימא. - כן.‬
‫אני צריכה את הלפטופ. ייקח לך זמן?‬
‫כן. תכתבי במחברת שלך.‬
‫בחייך, אימא. זה מעצבן נורא.‬
‫מה? מה אמרת?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מתקן את הבית.‬
‫אלוהים. כולם השתגעו בבית הזה?‬
‫זה מעצבן נורא!‬
‫אטהרב.‬
‫תפסיק עם זה.‬
‫אפשר להיכנס, אדוני?‬
‫לא, זה בסדר, אדוני.‬
‫היית צריך רק להגיד "כן".‬
‫הם כבר אמרו ששלושת ההרוגים היו באשמת הימ"מ.‬
‫הם רצו לזכות אותך.‬
‫אדוני, נתת לי אחריות, ‬
‫- אז ההשלכות... - אני יודע.‬
‫וכן, יש השלכות.‬
‫אתה מועבר לסרינגאר.‬
‫זמנית.‬
‫האנליסטית הראשית שם בחופשת לידה.‬
‫בעוד כמה חודשים, היא תחזור וכך גם אתה.‬
‫למזלך אתה לא מושעה.‬
‫אילו זה היה מישהו אחר, הוא כבר היה אורז.‬
‫תודה, אדוני. תודה על תמיכתך.‬
‫אל תודה לי. תודה לקולקארני.‬
‫הוא דיבר עם הקצינים וארגן לך את זה.‬
‫מה בהול כל כך?‬
‫אתה! אתה שם!‬
‫עמדתי לחנות פה. תוציא את שלך.‬
‫נו, דוד. כבר חניתי.‬
‫- תחנה במקום אחר. - אתה לא קולט.‬
‫תזיז את המכונית שלך מפה.‬
‫לחץ הדם שלך ירקיע שחקים, דוד.‬
‫מה אמרת על לחץ הדם שלי?‬
‫קום. מנוול.‬
‫- למי קראת "דוד"? - אבא!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫שום דבר, בן. אנחנו רק משחקים.‬
‫זה הבן שלי. תגיד שלום.‬
‫תגיד שלום. זה הבן שלי.‬
‫- תגיד שלום. - שלום.‬
‫רק שיחקנו. תסתלק מכאן.‬
‫אל תגיד לאימא שום דבר.‬
‫מה?‬
‫אני מדבר על מה שראית.‬
‫- הלו? - מה?‬
‫מי יגיד, "טוב, אבא"?‬
‫מתחשק לי לאכול פיצה.‬
‫אכלת פיצה בשבת.‬
‫מתחשק לי לאכול שוב.‬
‫- טוב, אביא מחר. - אני רוצה עכשיו.‬
‫למה הוא קיבל פיצה?‬
‫למה אני אף פעם לא מקבלת כשאני מבקשת?‬
‫- את רוצה פיצה? - כן.‬
‫אין בעיה.‬
‫אבא, גם גלידה.‬
‫החנות בדרך.‬
‫בטח, בן, למה לא?‬
‫רק שנייה.‬
‫אתה מסכים לכל הדרישות שלו.‬
‫- מה יש לך נגדי? - אין לי שום דבר נגדך, יקירתי.‬
‫גם את רוצה גלידה?‬
‫גם את תקבלי.‬
‫- שלום, סרי. - שלום, אדוני.‬
‫אדוני, אפשר להפריע לך דקה?‬
‫דבר אליי.‬
‫אדוני, אני חושב שעשיתי טעות ענקית.‬
‫סרי, אתה יודע שאני סומך על שיקול דעתך.‬
‫אני קצת מופתע שעשית טעות כזאת.‬
‫אדוני, אני נסער מהעובדה‬
‫שלא הרגנו רק אותם, ‬
‫שאנחנו הורגים כעת גם את שמם הטוב.‬
‫אדוני, הם לא היו מחבלים.‬
‫מגיע למשפחות שלהם לדעת את זה.‬
‫כי עכשיו, ‬
‫העולם יתעמר בהן כל חייהן.‬
‫אדוני, אני חושב שעלינו לומר את האמת.‬
‫- אתמודד עם התוצאות. - אל תעשה את זה, סרי.‬
‫אדוני, אנחנו... בעצם אני...‬
‫- רצחתי אותם. - תקשיב, סרי.‬
‫תירגע.‬
‫אם תספר לעולם שרצחת‬
‫שלושה בחורים חפים מפשע, ‬
‫זה יהיה אסון.‬
‫התקשורת, ארגוני זכויות אדם, ‬
‫הם ירדפו אותנו.‬
‫זה יערער לגמרי את המלחמה שלנו בטרור.‬
‫תראה את התמונה בכללותה.‬
‫אני לא יודע מי טועה, אדוני.‬
‫האם נותר הבדל בינינו לבינם, אדוני?‬
‫יש הבדל גדול מאוד.‬
‫וההבדל הוא שהם צריכים לנצח רק פעם אחת.‬
‫אבל אנחנו צריכים לנצח בכל פעם.‬
‫אנחנו במלחמה, סרי.‬
‫כרים לא היה מחבל.‬
‫בבקשה.‬
‫היל אנ' סי‬
‫מה אתה עושה, טיווארי?‬
‫לאט לך, ידידי.‬
‫לא תשתה משהו?‬
‫לפני שנים, אבי זרק אותי מהבית.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫הוא חשב שהרגתי את אחיי המוסלמים‬
‫בשם התפקיד.‬
‫הוא אמר שאם אצדד בכופרים, ‬
‫אז אלוהים ישלח אותי לגיהינום.‬
‫אתה יודע מה אמרתי לו?‬
‫אמרתי, "אבא, לך להזדיין".‬
‫אני לא הורג את אחיי. אני הורג מחבלים.‬
‫הם רוצחים חפים מפשע.‬
‫והיום, אני רצחתי חפים מפשע.‬
‫- כולנו רוצחים. - כן.‬
‫ועכשיו, ‬
‫נותרתי בלי עבודה ובלי כבוד.‬
‫אולי תפסיקו שניכם להיות מלודרמטיים?‬
‫אתה פישלת. ואתה פישלת.‬
‫כולנו פישלנו.‬
‫כולנו רוצחים.‬
‫אבל זו הייתה טעות. איש לא הרג אותם במכוון.‬
‫זה לא משנה אם זו הייתה טעות או לא.‬
‫אנחנו הרגנו אותם.‬
‫ועכשיו אנחנו מכפישים את שמם.‬
‫כולם קוראים להם מחבלים.‬
‫אנחנו צריכים להגיד לפחות להוריהם‬
‫שהילדים שלהם לא היו מחבלים.‬
‫אנחנו פישלנו.‬
‫אבל זה עניין של ביטחון לאומי!‬
‫- אז שמים קצוץ על האמת? - לא!‬
‫ישנה האמת.‬
‫ואז ישנה המדינה.‬
‫בבקשה אל תעשה מעשה פזיז.‬
‫אתה מתכוון להתאבדות?‬
‫אני לוחם ימ"מ.‬
‫- אל תדאג בגללי. - זה לא מה שאני אומר.‬
‫זה מה שאמרתי?‬
‫זה נהיה מדכא מדי!‬
‫מה את עושה?‬
‫לא ישנת?‬
‫לא...‬
‫אפילו הוא בא.‬
‫אתם לא רוצים ללכת מחר לבי"ס?‬
‫למה את לא ישנה?‬
‫את לא צריכה ללכת מחר למכללה?‬
‫מחר...‬
‫לא, התפטרתי מעבודתי במכללה.‬
‫יש לי עבודה חדשה.‬
‫מה? מתי?‬
‫- מה? מתי? - אפילו לא סיפרת לנו!‬
‫אפילו לא סיפרת לנו!‬
‫אני מספרת לכם עכשיו!‬
‫- רק אחרי ששאלתי אותך! - רק אחרי ששאלתי אותך!‬
‫את מתייחסת אליי כמו לילדה!‬
‫סוצ'י, היית צריכה לספר לי לפחות.‬
‫אבל למה? מהי העבודה החדשה?‬
‫תירגעו, יקיריי. אספר לכם הכול מחר.‬
‫עכשיו לכו לישון!‬
‫טוב, סוצ'י. נשוחח מחר.‬
‫היי! לך לדרכך!‬
‫אבוא בעוד חמש דקות!‬
‫תחטפו מכות אם אתם לא ישנים.‬
‫גם אני אוהב אותך, סוצ'י.‬
‫מוסה?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה סובל מכאבים?‬
‫אגיד לרופא לתת לך עוד משככי כאבים...‬
‫מה קרה לך?‬
‫אני לא רוצה להחלים.‬
‫אז אתה רוצה להישאר ככה בבית החולים?‬
‫אם אבריא, ‬
‫הם ייקחו אותי וישליכו אותי לאיזו פינה.‬
‫הם יהרגו אותי, מרי.‬
‫אל תהיה כזה.‬
‫אלוהים איתך.‬
‫אני לא יודע לגבי אלוהים.‬
‫תודה לאל שאת איתי.‬
‫אני אומרת לך, הכול יהיה בסדר.‬
‫תאמין באלוהים.‬
‫מחר יום ההולדת של אמי.‬
‫ימי ההולדת של שנינו באותו יום.‬
‫נהגנו לחגוג כל שנה.‬
‫אימא בישלה לנו.‬
‫עוף באורז, בקר...‬
‫קארי חסילונים היה החביב עליי.‬
‫אבא נהג לבקר בצפון, ‬
‫והוא למד לבשל פאראטה.‬
‫כולנו נהגנו לשבת במעגל‬
‫על הרצפה ולאכול.‬
‫אבא סיפר לנו סיפורים על המקומות שביקר.‬
‫ראג'סטאן...‬
‫פנג'אב...‬
‫גוג'ראט.‬
‫כולם בטח חושבים עליך, נכון?‬
‫אחותך בוודאי‬
‫במכללה כעת, נכון?‬
‫היא מתה.‬
‫הם הרגו אותה.‬
‫גם את אבא.‬
‫רק אימא חיה.‬
‫היא בטח יושבת לבד בבית.‬
‫ואני לא יכול אפילו לברך אותה‬
‫ביום הולדתה.‬
‫יום ההולדת שלך מתחיל בעוד 15 דקות!‬
‫תקשיב.‬
‫אל תגיד על זה מילה לאיש.‬
‫אחרת אסתבך בצרות צרורות.‬
‫קח את זה.‬
‫יום הולדת שמח!‬
‫תתקשר לאמך, ‬
‫ותברך אותה.‬
‫מהר!‬
‫ותקשיב...‬
‫תדבר בשקט.‬
‫אימא!‬
‫אימא, זה אני!‬
‫יום הולדת שמח, אימא! יום הולדת שמח!‬
‫תודה.‬
‫שאלוהים יהיה עמך, אימא.‬
‫האם תחזור לפני החגים?‬
‫בהחלט.‬
‫אל תשקר לי, אבא.‬
‫אני אומר לך שאחזור עד אז.‬
‫ג'יי-קיי, תגיד לי בבקשה את האמת?‬
‫הוא אומר את האמת.‬
‫הוא הולך לסדנת הכשרה בסרינגאר.‬
‫אין לך שום סיבה לדאוג.‬
‫אבא, בבקשה אל תלך!‬
‫אתקשר אליך כל יום.‬
‫טוב?‬
‫אל תעשה יותר מדי צרות לאימא.‬
‫טוב?‬
‫מבטיח?‬
‫אתם רבתם, נכון?‬
‫זה ברור. אני לא ילדה.‬
‫באמת?‬
‫התבגרת מאוד.‬
‫סרי שלנו נוסע לסרינגאר!‬
‫סרי, סרינגאר? לא?‬
‫גם אתה משקר לי?‬
‫איש לא יכול לשקר לך או לבעלך.‬
‫בעצם, ‬
‫מתנהלת נגדו חקירה.‬
‫כך שזה סוג של עונש.‬
‫אבל אל תדאגי.‬
‫הוא החביב על הבוס שלנו קולקארני.‬
‫הוא לא ייתן לו להישאר שם זמן רב.‬
‫אני מקווה שהוא לא יוצא למשימה או משהו?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אין שום משימה, סוצ'י!‬
‫אל תדאגי. הכול בסדר.‬
‫עוד כמה זמן, סרי?‬
‫אל תידבקי לנייד שלך כל הזמן.‬
‫- תשמרי עליו. - לעזור לו עם שיעורי הבית.‬
‫להשכיב אותו לישון בזמן. כל זה ידוע לי, טוב?‬
‫- עכשיו, תענה בבקשה לשאלה שלי? - מה?‬
‫הכול בסדר בינך לבין אימא? אתם סבבה?‬
‫- מה הכוונה? - תשתוק!‬
‫תביאי כוס מים.‬
‫לכי!‬
‫אתה רק תתרכז בנגינה בחליל ובמפוחית.‬
‫הבנת? אתה חייב לשלוט בהם.‬
‫אנחנו מוציאים על זה הרבה כסף.‬
‫אבא! זוכר שהרבצת לאיש ההוא?‬
‫לא אמרתי לך לסתום בעניין?‬
‫כן. אבל גם אני רוצה ללמוד להילחם!‬
‫למה אתה רוצה ללמוד להילחם?‬
‫עוד לא למדת לגעת בכפות רגליהם של הקשישים בשביל ברכתם!‬
‫מתי לאחרונה נגעת בכפות רגליי?‬
‫- קדימה, גע בהן! - אבא.‬
‫גע בכפות רגליי.‬
‫תבורך, מי ייתן ותהיה מאושר.‬
‫סוצ'י, בבקשה!‬
‫ביי!‬
‫אתה לא עושה את זה כדי להחזיר לי, נכון?‬
‫לא, אני רק...‬
‫ממלא אחר הוראות המחלקה.‬
‫אני יודעת שלא יהיה לך הרבה זמן, ‬
‫אבל תתקשר אליי לפחות פעם ביום, להגיד לי שאתה בסדר.‬
‫טוב, ביי!‬
‫הייתי נוסע במונית. למה היית צריך לבוא?‬
‫בלי שטויות.‬
‫המלחמה הקרה היא בינך לבין סוצ'י, לא בינינו.‬
‫- תזוז! - תזוז.‬
‫אימא!‬
‫הכול בסדר בינך לבין אבא?‬
‫כן. למה?‬
‫פשוט הרגשתי...‬
‫- מה? - אני לא יודעת.‬
‫אני עצובה.‬
‫מה יש, יקירתי?‬
‫אל תדאגי. אבא יחזור בקרוב.‬
‫טוב?‬
‫אני מקווה.‬
‫אימא!‬
‫אימא, לא מתחשק לי ללכת לבית הספר.‬
‫אז אל תלכי.‬
‫כשתגדלי תהיי עוזרת בית.‬
‫אגיד לעוזרת שלנו שתכשיר אותך.‬
‫גם אתן לך להתמחות בבית.‬
‫מצחיק מאוד!‬
‫שוב פישלתי.‬
‫מה?‬
‫אתה מתכוון, פעם נוספת?‬
‫- סליחה, התכוונתי... - לא.‬
‫שמרתי טינה במשך זמן ארוך מדי הפעם.‬
‫תקשיב, גבר, ‬
‫אל תדאג בגלל סוצ'י.‬
‫היא תירגע.‬
‫אני מכיר את שניכם כבר 15 שנה.‬
‫דבר לא ישתנה.‬
‫עוד משהו.‬
‫אל תשוטט לבדך בסרינגאר.‬
‫תמיד תישא את האקדח.‬
‫כשיש ספק, ‬
‫תירה קודם.‬
‫מי המפקד שלך שם?‬
‫תנחש.‬
‫נו, תגיד לי.‬
‫סאלוני.‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫- אתה חושב שזה מצחיק? - חרא!‬
‫למה קורים רק לך דברים כאלה?‬
‫זה ממש מגוחך! סאלוני!‬
‫ועוד באמצע הבלגן הזה!‬
‫נמל התעופה הבינלאומי צ'האטראפאטי שיוואג'י‬
‫אל-סלאם עליכום, גנרל.‬
‫יש חדשות טובות.‬
‫המוג'אהד שלנו‬
‫ישתחרר מביה"ח בעוד יומיים שלושה.‬
‫ביקשתי מהתא הרדום שלנו להיות בהיכון למבצע.‬
‫יופי.‬
‫צריך להחזיר את זולפיקר למסלול‬
‫בהקדם האפשרי, ‬
‫בלי לבזבז זמן.‬
‫הלוחם השני שלנו במקומו?‬
‫כן, אדוני.‬
‫הוא קיבל פקודות‬
‫ונסע לקשמיר.‬
‫תזכור, ‬
‫הפעם אסור שיהיו טעויות.‬
‫אדוני!‬
‫נמל התעופה הבינלאומי סרינגאר‬
‫שלום, אדוני!‬
‫סליחה, הרגע ראיתי את ההודעה ממך.‬
‫- הגעת? - הרגע נחתי, אדוני.‬
‫יש סיבה ששלחתי אותך לסרינגאר.‬
‫אני לא טיפש, אדוני.‬
‫אני עובד איתך כבר שנים.‬
‫רק חיכיתי להוראות.‬
‫קיבלנו מידע מאגף המחקר‬
‫שנכס משמעותי למשימת זולפיקר הגיע לקשמיר.‬
‫אני רוצה שתפשפש במעמקי העניין.‬
‫תיזהר, זו קשמיר, ‬
‫לא לוקח זמן רב לדברים לאבד פרופורציות.‬
‫תודה, אדוני. אזכור את זה.‬
‫טוב, אדוני. באו לקבל את פניי.‬
‫טוב. תשמור על עצמך.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫כלבים הודיים - לכו הביתה‬
‫דאע"ש‬
‫לונדה הודו‬
‫פקיסטן הגדולה זינדבאד‬
‫חופש דאע"ש - בורהאן‬
‫שהיד בורהאן‬
‫מה המצב פה בימינו?‬
‫אתה לא רואה?‬
‫יש הרגשה שציפור דרור נכלאה בכלוב.‬
‫הדפוקים האלה מכנים את קשמיר "הכתר של הודו".‬
‫אבל מתנהגים אלינו כמו לזבל.‬
‫אילו הם דאגו כל כך לתושבי קשמיר‬
‫כמו שהם דואגים לחבל קשמיר, המצב היה שונה.‬
‫זה האסון.‬
‫אבל הכול ישתנה עכשיו.‬
‫מה המצב פה בימינו?‬
‫אנחנו הקובעים פה.‬
‫מישהו אמר לי שמספר התיירים פה עלה בצורה חדה.‬
‫אני רואה את התיירים...‬
‫במדים.‬
‫מתי איפגש עם בשאראט?‬
‫- אני לא יודע. - אז מה אעשה כעת?‬
‫פשוט תוריד ראש ותחכה.‬
‫הם יודיעו לך בהמשך.‬
‫"אם יש גן עדן עלי אדמות, ‬
‫ "הוא כאן, הוא כאן, הוא כאן."‬
‫סרינגאר קשמיר, הודו‬
‫- מה יש? - אני רוצה לראות את אחי.‬
‫אסיף?‬
‫אבל אין לך גישה לחדר ההוא.‬
‫אני צריך לראות אותו, מרי.‬
‫אני צריך לראות את אחי.‬
‫איך תלך לשם?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מרי...‬
‫אני חייב לראות אותו.‬
‫מוסה...‬
‫אצטרך לספק הסברים. אפוטר מעבודתי.‬
‫מרי...‬
‫לא אסבך אותך בצרות.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫מייד אשוב.‬
‫צווחת כמו עכברוש מול הכופרים?‬
‫לא, אסיף, אחי... לא צווחתי.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫זה לא אישי, אסיף, אחי.‬
‫אשלגן.‬
‫הזרקתי את זה למחזור הדם שלך.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫אתה תמות בשלווה.‬
‫אני לא רוצה שתצווח כמו עכברוש מול הכופרים‬
‫לגבי זולפיקר.‬
‫שאלוהים יהיה עמך, אחי.‬
‫בהשראת סיפורים חדשותיים‬